Вечеря!
Събуди се!
Ще вечеряме!
Не съм много гладен! - Хайде… яж!
Не може да ловиш риба, без да ядеш! - Ял съм.
Няма ходиш за риба, без да си ял, докато аз съм жив!
Тогава ти пожелавам дълъг живот и се грижи за себе си!
Сантяго, мога да дойда отново с теб!
Изкарахме малко пари. - Не, не… сега си на лодка с късмет!
Знам, че не си тръгна, понеже се съмняваш в мен.
За последно хванах риба преди 84 дни!
Остани с другите на тяхната лодка!. - Татко ме накара да си тръгна!
Понеже съм малък, трябва да го слушам!
Знам… Така трябва!
Когато бях на твоите години седях на мачтата
на един платноход, който заминаваше за Африка.
По залез-слънце съм виждал лъвове на брега!
Да, знам… Разказвал си ми го и друг път!
Утре ще бъде хубав ден, с това течение!
Къде ще ходиш?
По-навътре, та да се върна като се смени вятърът!
Сантяго, колко годишен бях, като ме взе за пръв път с теб?
Беше на пет и едва не загина, когато хванах онази голяма риба!
Рибата почти разби лодката ни на парчета!
Помниш ли?
Помня всичко от първия път когато бях с теб на лодката!
Късмет, Манолин!
Успех, старче!
Трябва да е видяла нещо.
А! Ето те и теб, приятелче!
От теб ще излезе добра примамка!
Може да има и по-големи риби покрай тоя пасаж.
Сигурно обикалят наблизо.
Да… да! Ето я.
Не бива да пропускам този шанс!
Толкова навътре, трябва да е огромна по това време на годината!
Лапни стръвта!
Хайде, рибке… налапай стръвта!
Ще се хване!
Господи, помогни й да я лапне!
Изплувай полека…
и дай да те пронижа с харпуна!
Готова ли си?
Сега!
Какво е това?
Господи! Колко тежи!
Рибата ме влачи!
Не може да е толкова голяма!
Надявам се, рибата не знае,
че срещу себе си има само един човек… един старец!
Трябва да я убедя в силата си…
Едно време, убедих всички в онзи бар в Казабланка,
когато играх канадска борба с едрия чернокож,
най-силният мъж на доковете!
Бяхме се борили един ден и една нощ.
Ръцете ни бяха изправени нагоре, здраво стиснали десниците.
Всеки искаше да повали ръката на другия и да я опре в масата.
Мнозина залагаха кой ще надвие.
Хората влизаха и излизаха от помещението,
под светлината на керосиновите лампи!
Дотук - единайсет часа.
Сменяха съдиите на всеки четири часа, за да могат да подремнат.
Много от заложилите, искаха да изтеглят залога си
защото трябваше да отиват на работа на доковете,
където товареха чували със захар!
Иначе, всеки искаше да има победител!
Хайде, Сантяго! Давай!
Можеш да се справиш!
Давай! Удари го в масата!
Барман! - За теб, млади момко!
Имаме си победител!
Състезанието започна в неделя сутринта…
… и приключи в понеделник сутринта!
Дълго време след това всеки ме наричаше "Шампионе"!
Човекът не е много, в сравнение с големите птици и зверове!
Но те не са толкова интелигентни колкото нас, които ги убиваме!
Те са по-благородни и по-ловки!
Предпочитам да съм онзи звяр, там нейде в тъмната бездна на морето!
Рибата ми е брат…
… но аз трябва да я убия!
Радвам се, че не ни се налага да убиваме звездите!
Представете си, ако всеки ден трябва да опитаме да убием Луната.
Луната избяга!
Но представете си, ако всеки ден човек се опитва да убие слънцето…
Родени сме с късмет!
Достатъчно е да живеем в морето и да убиваме собствените си братя!
Никога не бях виждал ни чувал за подобна риба!
А сега, сме свързани заедно.
Внимавай, Сантяго!
Ще остана с теб докато умра, рибо!
Боже, ръката ми!
Господи, помогни ми да издържа!
Иска ми се момчето да беше тук сега!
Щеше да се гордее с мен.
Може да съм изморен старец,
но се справих!
Беше прекалено хубаво, за да продължи дълго…
Акули!
Не трябваше да влизам толкова навътре в морето, рибке!
Съжалявам… рибке!
Не ставай!
Изпий това! - Победиха ме, Манолин!
Не те е победила… Не и рибата.
Не… Наистина! Беше след това.
Търсиха ли ме? - Разбира се!
Много ли се мъчи с нея? - Доста…
Знаеш ли… ти ми липсваше! - Сега отново ще ходим заедно за риба.
Вече не съм късметлия!
По дяволите, късмета! Аз ще ти го нося!
Оздравявай бързо… Защото имам още много да уча,
а ти можеш да ме научиш на всичко!
Ще ти донеса нещо за хапване.
Почини си добре, старче!
Превод: Phil & The PathoLoGiCal
Редакция: Веселин Каменов 1963